HOLD ET SPEJL OP FOR AT SKABE FRYGT
MI-GO-MUNKENES VALGSPROG
Munken er død. Hvordan skal vi finde Farouks krop?
David?
Jeg tænker.
- En anden må vide det. - Hvem?
- Hvad med mig? I fremtiden. - Nej.
- Har du spurgt hende? - Nej, men det er slut.
Kom vi op at skændes?
Nej, men vi... Vi er ikke sammen lige nu.
Så vi skændtes? Skal jeg være vred på dig?
Vi skal bare finde kroppen i en fart og afslutte det her.
Hjælper vi ham? Farouk?
Og verdens undergang?
En ting ad gangen.
Hallo.
En ting ad gangen?
Admiral?
Hvad er det, du læser?
"Alt er unheimlich, der burde være skjult -
- men er kommet for en dag."
Er der et sted, hvor vi kan tale? Uforstyrret?
Jeg var engang elev her. For en evighed siden.
Verden var ikke uskyldig, men i højere grad.
Vores tanker var vores egne. Private.
Forstår du det? Sådan er det ikke nu.
Der er lyttere og iagttagere. Væsner fra science fiction.
Telepater, der kan læse tanker og stjæle hemmeligheder.
Vi er sårbare, du og jeg. Vores hemmeligheder.
Men fremfor alt... Senatorer og præsidenter.
Der er en plan. Skab en hjerne, som ikke kan læses.
En af vores egne. Hemmelighedsvogteren.
Hvorfor siger du det?
På grund af dine prøver. Drengen, der aldrig har været syg.
Som heles. Du har et talent.
Du er en gave.
I din ansøgning skrev du, du gør alt for dit land. Var det løgn?
- Nej. - Så hold på vores hemmeligheder.
- Hvor gammel er du? - 17.
"Du forstår det ikke nu, sagde prinsesse Fornuft -
- og kiggede på Milos forvirrede ansigt."
"Men vores viden har et formål".
"Alt, hvad vi gør, påvirker alt og alle."
Selv på den mindste måde."
"Når en flue basker med vingerne, flyver en brise jorden rundt."
"Når et støvkorn falder til jorden -
- vejer hele planeten lidt mere."
"Og når du tramper -
- ryger jorden en smule ud af kurs."
"Når du ler -
- spredes glæde som krusninger i en sø."
"Når du er ked af det, kan ingen være rigtig lykkelig."
"Og sådan er det også med viden."
"For når man lærer noget nyt, beriges hele verden."
Er du også herinde?
- Er der noget ..? - David.
- Ja? - Det er mig. Ptonomy.
- Det er ikke sjovt. - Jeg mister snart kontrollen.
- Lever du? - Jeg eksisterer. I deres maskine.
Er du så levende?
Munken. Han hackede admiralens hjerne.
Hovedcomputeren. Kan du huske ledningerne?
Hovedcomputeren hackede ham, og jeg så ham.
Her i computeren. Hans minde.
- Og? - Jeg ved, hvor... Fem!
- "Fem"? - Fem. Find, find Farouks krop.
- Hvor? - Et sted, der hedder...
Et sted, der hedder ..?
Le Désolé.
Le Désolé. Le Désolé. Le Désolé.
Dit indre øje. Kan du se mig?
I min sande skikkelse?
Det er umuligt.
- Som du var for mange år siden. - Hvordan ..?
En lille fugl fra fremtiden fortalte, hvor du var der.
Den slags kan ikke planlægges.
- Professoren? - Han er her ikke.
Nu skal vi høre en hemmelighed.
Min krop... Hvor gjorde du af den?
Hvis jeg siger det, giver du mig så det enestående?
Den uendelige drøm?
Ser du det her, når du drømmer?
- Det er smukt. - Jeg savner det her. At køre.
Radioen er tændt. Vinduerne er åbne.
Hvor skal vi hen?
Kan du ikke se det? Det ligger lige fremme.
Hvornår begynder drømmen?
Nu.
Okay. Le Désolé.
Vi ved, hvor det er. Læg en plan. Skal vi sige det?
Gør vi det, kan Farouk læse deres tanker.
Okay. Hvem skal vi bruge?
Satans.
På pladserne, færdige, løb.
- Er du vågen? - Det ved jeg ikke rigtig.
- Lad være med det. - Hvad?
At se på mig, som om jeg er i en zoo.
- Hvordan går det? - Hvorfor?
Det har altid ligget mig på sinde.
Hvad er der?
Amy gjorde sådan, når hun var nervøs.
Det var ikke min beslutning.
Det ved jeg. Er der noget tilbage af hende derinde?
Sig mig en ting. Og du skal ikke lave fis med mig.
Er jeg ..?
Er jeg virkelig her?
For hvis jeg ikke er, og vågner op med ham...
Du er her. Du er her.
Hos mig. Jeg passer på dig.
Anden meddelelse: Kend dine symptomer.
Forvirring. Pirrelighed. Monotone lyde.
Hvis du har disse symptomer...
Det her gør ikke ondt.
Monotone lyde.
Har du disse symptomer, så underret din observatør.
Er ude for at dræbe uhyret.
Et digt.
"Amerika, jeg har givet dig alt. Og nu er jeg intet."
"Amerika, to dollars og 27 cent."
"17. januar 1956."
"Jeg kan ikke tåle mit eget sind."
"Amerika, hvornår skal vi afslutte krigen mod menneskeheden?"
Mor giftede sig aldrig.
Det var bare kæreste, kæreste, affære.
Nu og da var de yngre. Nu og da var de gift.
Joan. Kom nu, Joan.
Hun var det tragiske skår. Det, de aldrig kunne røre.
- Hvad har det med ..? - Det er måske min skyld.
Måske skræmte jeg ham væk.
Eller også har universet en syg humor.
Mine damer og herrer, de urørlige Barretts.
- Det er ikke sjovt. - Næ.
- Eller også er det ham. - Eller også er det ham.
- Er han atter rejst? - Ja.
- Sagde han, hvorhen? - Nej.
- Har han gjort det før? - Officielt?
Uofficielt. Bare tøsesnak.
Du skal altså sige det højt.
Jeg vil finde ham.
Jeg elskede en fyr i hæren, der sprang ud af fly for at undgå mig.
- Og så? - En dag var faldskærmen defekt.
Han er anderledes nu.
På hospitalet var det så romantisk at møde ham.
Det trængte jeg til. At blive set. Kærlighed.
Så flygtede vi til Sommerlandet, og det var vildt.
Han er et godt menneske.
Han forsøger virkelig.
- Men er vi enige om, at han syg? - Hvad betyder det?
Det må du vide.
Måske kender han ikke...
- Fortsæt. - Forskellen på tingene.
Virkelige og uvirkelige.
- Så han har vrangforestillinger? - Nej. Jeg ved det ikke.
- Har du nogen sinde set ham lyve? - Nej.
Heller ikke jeg. Men jeg tror, at han lyver. Konstant.
- Om hvad? - Det, han gør. Det, han ved.
- Og dog... - Og dog?
Hvem lærer os at være normale, når vi er unikke?
- Du stoler ikke på ham. - Nej, det er ikke...
Jeg elsker det, vi var. Vi er det nok bare ikke mere.
Jeg føler, jeg må sige det højt.
Din kæreste er en ekstremt mægtig mutant -
- som kan ødelægge verden, hvis han vil.
Eller hvis du nu sårede ham dybt.
Jeg vil finde ham.
På grund af det, jeg sagde?
Vi må redde kærligheden, hvis vi skal redde verden.
Det er nok bare ikke det, han gør.
På pladserne.
Færdige...
Husk: Mistet betydning er ikke normalt.
Løb.
- Følger han efter? - En dag bagefter. Måske mere.
Hold da kæft. Jeg genkender det her sted.
Vi har været her før. Min krop.
- Så er vi tæt på. - Tid og rum er relativt her.
Jorden forandres. Undertiden på timebasis.
Det er en del af tricket for at holde mig væk fra mig selv.
Og David?
Vores dreng vil vandre omkring her resten af sit liv.
Medmindre han finder frem til hemmeligheden.
- Jeg lagde en seddel. - "Ude for at dræbe uhyret"?
Og "jeg elsker dig".
Er det noget, jeg sagde i fremtiden?
- Nej. Måske. Lidt. - Vi skændtes helt sikkert.
Du har en plan i fremtiden.
Hjælp Farouk nu, så han kan hjælpe os. Vi må kunne...
Jeg er på din side! Din klovn!
Uanset hvad mit fremtidige jeg siger. Er du med?
Nå. Hvor er vi?
Le Désolé.
Det gjorde altså ondt.
- Hvor ligger klosteret? - Jeg så det, men det flytter sig.
- Hvordan kan et hus flytte sig? - Aner det ikke.
Fart på, min herre! Hurtigere! Vi er snart fremme!
Nu kommer den mest foruroligende vrangforestilling.
Tanken om, at andres følelser og behov er uden betydning.
Forestil jer en grotte med folk, der aldrig ser verden.
I stedet ser de skygger af den, som vises på grottevæggen.
Den verden, de ser i skyggerne, er ikke virkelig.
Men det er den for dem.
Viser man dem verden, som den virkelig er -
- så ville de afvise den som uforståelig.
UFORSTÅELIG
Sæt, du i stedet for en grotte var ude i verden -
- men du ikke kunne se den.
Fordi du ikke kiggede.
Du troede, at den verden, du så i prismen, var virkeligheden.
SEJ KYLLING DET ER SGU DA EN AND
Men der er forskel.
Til forskel fra grotten med ægte folk -
- og falske skygger -
- er de andre skyggerne her. Deres ansigter. Deres liv.
Sådan er narcissisternes vrangforestilling. Kun de findes.
DU ER DUM VEL ER JEG EJ
DUM, DUM, DUM
JEG TROEDE, AT VI VAR VENNER
ALLE HADER DIG
Kun deres følelser tæller, for alle andre er kun skygger.
Og skygger mærker intet.
For de er ikke virkelige.
Men sæt, alle boede i huler?
KVINDER, DER TJENER MINDRE END MÆND, ER STRAFBART
DU LYDER FED
I så fald var ingen virkelige. Heller ikke dig.
Medmindre du vågnede og efterlod grotten.
Hvor ville verden se sær ud efter et helt liv med skygger.
Vi går ind!
Det er...
Os.
Vi går ind!
- Det er... - Os.
Hvad skete der med dem?
Os. Herude.
Ikke noget godt.
Det her sted...
- En slags geografisk kaos. - Findes det?
Et væld af muligheder.
- Når det er slut, tager vi hjem. - Hjem? Hvor er det?
Vi finder et sted. Ude på landet. I fred.
- Bliver gamle. - Og dør ligesom dem.
Hver historie ender på samme måde.
Det tror jeg ikke.
Det er sødt.
- Vil du gøre noget for mig? - Hvad som helst.
Når tiden er inde, beviser du, jeg tog fejl.
Du skal bare have en plan.
Find uret.
Fra det lange nu.
Solsikke, solsikke. Melanie.
Solsikke.
Melanie.
Det er sket. Hun er vores.
Min. Vores.
Jeg er tæt på, min elskede.
Kom til mig!
Kom. Kom.
Tekster: Kasper Herløv www.sdimedia.com